"Ej må teltes på skib, ej må soves i hus."
"Inden døre blot fjender stå."
"Viking sover på skjold og med sværd i hånd -
- og som telt har han himlen, den blå."
"Når det stormer af al magt ...
... hejs sejlet i top."
"Der er lystigt på stormende hav."
"Lad det gå, lad det gå. Kun den feje stryger."
"Thi den, som stryger, er bundet af angst"
Sejlet.
Valli.
Kom så, knægt. Op med dig.
- Hvor er vi? - I hvert fald ikke på Lindisfarne.
Bag fjendens linjer eller hos venner?
Hvilke venner skulle det være?
Sådan, ja.
Mine runer beskytter dig på din rejse, min ven.
- Hvad laver du? - Han har mere brug for dem.
- Og når du dør? - Så er jeg død.
Vi må vente med at angribe Lindisfarne.
- Vi må væk herfra. - Vi ved jo ikke engang, hvor vi er.
- Hvis vi bliver hernede, drukner vi. - Jeg er kriger, ikke bjergbestiger.
I hørte, hvad han sagde.
Din far ville have været så stolt.
Lad ham være. Vi kan ikke undvære nogen nu.
Asbjørn.
Sikken velkomst.
Havde du forventet mjød og kvindfolk?
Det er dem eller os.
Spred jer. Brug alt, hvad I kan få fat i, og gør det godt.
Mod Valhal.
Haldor.
Valli.
Det varer ikke længe, før han kommer tilbage med flere.
Din bror venter på os i Valhal.
Kom her, Asbjørn.
- Han skal med. - Asbjørn, I må efterlade mig her.
- Han har ret, han sinker os. - Vi efterlader ingen i live.
- Hjælp ham. - Lad mig være.
Ja, rorsmand.
Kom her. Op med dig. Sådan, ja.
Hvad kan det være?
Åbn.
Sikken smuk fugl, vi har befriet.
Hvem er du, og hvad laver du her?
- Skotsk. Det anede mig. - Skotland. Det er langt herfra.
Her spiser de din slags til morgenmad. Vi må væk herfra.
Nærmeste vikingefæstning ligger nok to-tre dages færd sydpå.
- De slipper os ikke tomhændede ind. - Vi er ikke tomhændede.
Se brochen.
Og broderierne i guld.
Det her er en meget sjælden fugl.
Derfor har hun en høj pris.
- Nok til os alle? - Absolut. Ikke sandt?
Slip hende. Jorund.
Slip hende. Du står ikke længere under kong Haralds kommando.
Javel, rorsmand.
Gå ikke for tæt på.
Forstår du mig? Du må følge med os. Hvis du opfører dig...
Hvis du opfører dig ordentligt, sker der dig ikke noget.
Når vi får løsesummen, lader vi dig gå. Det er et løfte.
De er her om to dage.
- Hvem er "de"? - De, der savner kvinden her.
- Brudens budbringer nærmer sig porten. - Godt.
De ser forvirret ud. Ingen problemer, håber jeg?
Jeg skal bortgifte mit eneste barn. Det er en stor dag.
Lad det brænde.
Vi er samlet for at fejre forbundet mellem -
- min datter, lady Inghean, og klanleder Murdil.
Den mægtige ild skal brænde for dem...
- Deres Majestæt. - Tal.
Vi blev angrebet af vikinger. De tog hende til fange.
Bovarr.
Deres majestæt...
Rejs dig.
Sig mig, hvordan kan 20 af kongens bedste mænd -
- miste hans datter til nogle simple nordboere?
De var mindst et dusin.
De har lady Inghean, men du er fri? Er det retfærdigt?
Deres Majestæt... Nej, vent.
- Var det virkelig nødvendigt? - En lærestreg til Deres undersåtter.
- Nu kan vi ikke udspørge ham. - Vi ved, hvad vi skal vide.
Deres datter er faldet i hænderne på en gruppe strandede vikinger.
De havde ingen problemer med Deres krigere.
De ved godt, at hun er en god løsesum værd.
Hvis du får min datter levende tilbage, vil jeg belønne dig rigeligt.
Hvis hun ikke kan reddes ...
- ... så ved du, hvad I skal gøre. - Sikken ansvarsfuld far.
Hvor vover du? Hvis mine fjender ser, at vikinger kan presse guld ud af mig -
- vil hver eneste klanleder udfordre mig.
- Jeg glemmer ikke din frækhed. - Og glem ikke, hvem der hjælper Dem.
Lillebror.
Vi tager straks af sted.
I vil dø, alle sammen.
Enten har jag lært skotsk eller også pipper fuglen nu på vores sprog.
- Lad mig gå, så får I lov at leve. - Hør nu, lille fugl.
Hvis vi lader dig gå, får vi ingen løsesum.
Og uden den kan vi ikke købe os fri.
Asbjørn.
Bjørn.
- I må efterlade mig. - Nej.
Vi må finde en lægekyndig. Ellers klarer han sig ikke.
Mine ulve, vi skal hente vores belønning. Nu går vi på jagt.
Her finder vi ikke nogen lægekyndig.
Hvad er der sket her?
Nej...
Hvad var det?
- Den lille fugl er åbenbart spåkvinde. - Væk med hænderne.
Du adlyder mig nu, hirdmand.
Hvad kaldte du mig?
Det hørte du godt. Hvad vil du gøre ved det?
Din far ville aldrig have bragt os i sådan en knibe.
Min far er død. Nu adlyder du mig.
- Følg med, eller efterlad os nu. - Hey.
Følg med.
- Det skal du ikke gøre igen. - Så slipper jeg for at dø?
- I får intet for mit lig. - Sandt.
Men hvis du kun er såret, betaler din familie stadig for dig.
Hvem er du?
I er ikke herfra, så jeg spørger først.
Asbjørn, Egils søn.
Jaså, Asbjørn, Egils søn, hvad er I ude efter her i området?
Her er folket fattigt og der er ingen klostre at plyndre.
Nej, men der er tunger at skære af.
Vi søger en lægekyndig til vores sårede ven, du kristne munk.
Han klarer sig ikke, hvis ikke I slår lejr.
- Det her er ikke et godt sted. - Hvad var det?
Hvis I rører jer, så dør den smukke dame.
Slip hende, hun er min.
Sød. Smid jeres våben.
Nu.
Gør, som han siger.
Baglæns. Tilbage.
- Også dig, bueskytte. - Thorald.
Slip den.
- Træk jer tilbage. - Løb.
- Ikke dårligt af en fredelig munk. - Vi kan slå lejr herhenne.
- Og stole på dig? - Jeg tvinger jer ikke.
Læg jeres sårede ven der. Lav et bål.
Våbenarsenalet er stort nok til en hel krigshær.
Våbnene er alt, hvad der er tilbage efter de mænd, der har angrebet mig.
Sikkert.
Hold ham fast.
Lad være at kæmpe imod.
Lige nu kan jeg ikke gøre mere for ham.
I kan hvile her til morgengry.
Vi bliver her, så Bjørn genvinder sine kræfter. Så drager vi videre.
"Ej må teltes på skib, ej må soves i hus."
"Inden døre blot fjender stå." Det ved jeg godt.
Jeg stoler ikke på kristne. De prædiker om fred, men regerer med vold.
Jeg tager første vagt.
Så snart de ved, at vi jager dem, dræber de hende.
Hvorfor bringe hende levende tilbage? Dunchaid er en gammel mand.
Hvad sker der med os, når Inghean og hendes mand tager over?
Vi kan ikke returnere hende levende. Belønningen er stadig stor.
Jeg fortæller mændene, at kongen vil lade sin datter dræbe.
Så sagde han: "Kom til mig."
"Alle I, som arbejder og bærer tunge byrder, så vil jeg give jer hvile."
- Ordene tilhører Guds søn. - Ham, der døde på korset?
- Se det som et symbol. - Jeg kan se, at din gud er svag.
Vores guder er stærke.
Hvad laver du her, nordbo?
Vi er bandlyst fra vores hjemland, og vi led skibbrud her.
Vi må købe os ind hos vikingerne sydpå.
Fangen byttes mod guld?
Du er ikke så dum af en kristen at være.
Og du er ikke så klog af en hedning at være. Ved du ikke, hvem hun er?
Af nobel herkomst. Måske datter af en ...
... konge? Ja, netop.
I har helt tåbeligt fanget lady Inghean, kong Dunchaids datter.
Godt.
- Så er hun endnu mere guld værd. - I helvede venter intet guld.
Og det er der, I havner.
I må tage af sted i morgen tidlig, så hvil jer nu.
Kun en udhvilet nordbo kan plyndre og hærge.
- Jag har intet og ved intet. - Har vi spurgt dig om noget?
Du så måske nogle nordboere, der hvor du lige kom fra?
Lader I mig gå, hvis jeg fortæller jer det?
Vi fandt dem ved søen ved det runde tårn.
Den forbandede munk dræbte de fleste af os.
- Havde de en pige med? - Ja. Men de orker ikke meget mere.
Måske tog munken dem med op til tårnet.
Ja, måske.
Må jeg gå nu?
det bæst, som i skoven hører til han vikingernes blod drikke vil
jo federe de var jo flere drak han fra
aldrig ville jeg ham stå bi så økse og skjold, han måtte bide i
Nu hviler alt i Guds hænder. Eller hvem du sætter din lid til.
Hvad laver du?
- Han klarer sig. - Nej.
Det ved du meget vel.
Hvorfor lader I mig ikke gå? I aner ikke, hvad min far kan finde på.
Han kan betale for dig.
Din far er ikke den første konge, jeg har haft med at gøre.
nu er det mig der drikker monstrets blod
Asbjørn, drik med os.
- I stolede jo ikke på munken. - Det gør vi ikke. Men han har mjød.
- Har du givet dem mjød? - De har ikke spurgt om lov.
Vi drager videre i dag.
Lille fugl, er du stadig sammen med os?
Spar på kræfterne. Du skal bruge dem i dit Valhal.
Jeg har plyndret mange gange og mødt forskellige religioner.
- Hvorfor skulle vores være rigtig? - Hvorfor ikke?
Ja, hvorfor ikke?
I er altså fredløse?
Ja, de sidste.
De sidste, som ikke vil adlyde Harald Hårfager.
Da kong Harald erobrede Thule -
- gav min far ikke op, som de andre, men kæmpede imod kongen.
Da han blev myrdet, tog jeg hans skib og de mænd, der var tilbage -
- og så sejlede vi væk.
Nu har kongen sat en pris på jeres hoveder.
Ja.
- Tænk, hvis Dunchaid ikke betaler. - Hvilken far ville ikke gøre det?
Giv mig dit ord på, at I ikke krummer et hår på hendes hoved.
Hvorfor kerer du dig om det? Du skal ikke tro på rygterne.
Ikke alle hedninge opfører sig dårligt.
Gud bevare os fra nordboernes vrede.
Lad nu Bjørn, Ulfars søn, fare til Valhal.
En dag mødes vi der, min ven.
Hvor tager vi hen nu?
- Ind i tårnet. - Vi bliver fanget der.
Så må I dø herude i stedet.
- Ind. - Nej.
"Elias svarede kaptajnen og hans 50 mand: Hvis jeg er gudfrygtig ..."
Hvad laver den tossede munk?
"... så komme ild ned fra himlen og fortære jer."
Det vil holde dem væk en tid.
Gostun. Gostun. Gostun.
Hiv ham ind.
- Hvem er du? - Vi er her for at hente hende.
Hendes far vil have, at vi dræber hende.
Du lyver. Du yver.
Sig sandheden. Sandheden.
Nej.
Det her ligner faktisk ikke en redningsaktion.
- Vi må ud herfra. - Nu er vi fanget herinde.
Svage i troen.
Tag så mange våben, I orker at bære.
Kom.
Denne vej.
Nu har vi vist ikke noget valg.
Jeg vil se ligene.
Hvor er de?
Snedigt.
Hvad kender du til vores forfølgere?
- Vi må lære fjenden at kende. - Det her er hans bedste mænd.
Ulveflokken, kaldes de, og de skulle være fra Karpaterne.
Mordere som alle andre.
Hvis det var op til mig, var de aldrig kommet hertil.
Og hvis det var op til mig, ville vi efterlade dig her.
Hun er ikke til nogen nytte. Hendes far betaler ikke. Han vil se hende død.
Vores eneste chance for at komme væk er at udlevere hende.
Jorund, er du så dum, som du lyder?
Hendes far betaler måske ikke, men det gør hans fjender.
Af sted.
- Hvor fører du os hen? - Vær tålmodig.
- Hvad er det? - Fortællingen om slangens vej.
- Pikternes vej sydpå, til Danelagen. - Er Danelagen en by?
- Hvad er det? - Det er vikingernes bopladser.
Er det både?
Din kniv.
Det her er kystlinjen. Her lå min hjemby.
Højlandet, heden, Danelagen.
- Er det så let? - Ja. Undtagen det her.
Her har kong Dunchaid fæstningsværker.
- Kan vi komme igennem der? - Nej, selv ikke jeres store hær kunne.
Men det kan gøres med båd.
Præcis som billedet viser, kan vi sejle rundt om fæstningerne.
Stop. Er munken vores nye leder?
- Det er måske en fælde. - Han er ikke jeres leder.
- Men han er vores eneste håb. - Asbjørn, han er ikke en af os.
- Tænk efter, han er jo kristen. - Hvem hjalp os med at undslippe?
Hvis han ønskede os døde, stod vi ikke her.
Du bestemmer. Men jeg vil holde et øje med denne munk.
Slangens vej. Pikterne brugte den, når de var ude at jage.
Den strækker sig over hele højlandet og slutter i havet.
Bådene ligger skjult i klippehuler.
Ved næste fuldmåne kommer vinter- stormene. De oversvømmer hulerne.
- Der er kun nogle dage til. - Hvad får du ud af det her?
På grund af jer må jeg også bringe mig i sikkerhed.
Eller også vil du bytte os for guld.
- Og det kommer fra dig, hirdmand? - Stop nu.
I aner intet om jeres fjendes magt. Ulveflokken nærmer sig.
De er til hest. Så snart de finder vores spor, indhenter de os hurtigt.
Fangen har ret.
Vi må sinke dem.
Den vej.
Vent. Tænk, hvis de ligger i baghold.
Hvad rolle spiller det? Kom nu.
Lillebror...
Sid op.
- Hvad med de sårede? - Vi rider videre.
- Sid op. - Fremad.
- De kommer. - Hvorfor skulle vi stole på dig?
- Jorden afslører ting for mig. - Selvfølgelig gør den det.
- Vi fortsætter. - Er de til hest, så er de her snart.
Vi må indhente dem før vandfaldet.
- Skynd jer. - Vi når det ikke.
Thorald.
Vi er der næsten.
Vi klarer det.
- Inghean? Er du såret? - Det tror jeg ikke.
Fortsæt.
- Vi må videre nu. - Du vendte om for min skyld.
- Du holder hvalpene i kort snor. - Mens dine har efterladt dig.
Lady Inghean, Deres far er bekymret for Dem.
Giv hende til os.
Dit valg, nordbo.
- Vi må efter dem. - Nej. Vi venter.
- Vi klarede det. - Ikke helt. Vi må stoppe dem her.
Ellers når vi aldrig de både. Thorald, du holder vagt.
I andre kommer med mig.
Bueskytten bevogter stien.
- Det er jo et vikingesværd. - Ja, det har ventet på en ejer.
"Mindste flig skal dræbe en modstander."
Hil dig, Tyr. Urokkelig vil jeg gå -
- gennem ild, blod og jern.
- Hjælper jeres guder? - Ja.
Ja, det gør de jo altid.
Jeg ved, at Tyr hjælper os.
Selv tror jeg på mere jordnær hjælp.
Fungerer det her?
Fint.
- Du kommer tidligt. - Hvil nu.
Jeg holder vagt. Jeg håber, de prøver på noget.
Nogle vil meget gerne til Valhal.
Nå, er det sådan, I kristne beder?
Jeg prædiker på alle mulige måder.
Men bønner slår ikke til for at besejre Dunchaids mænd.
Jeg blev sendt til det farligste sted for en kristen.
Pikternes land.
Ikke nok med at de stolede på mig, de behandlede mig som en af dem.
Ikke en dråbe blod blev spildt.
Kong Dunchaid lå i krig med pikterne.
For at få afsluttet krigen bad han mig om at mægle.
Jeg overtalte pikterne til at mødes med kongen.
Dunchaid lod alle deres ledere myrde, resten blev hans slaver.
- Det er ikke din skyld. - Jeg burde have gættet det.
Jeg burde have reddet dem. Jeg fejlede.
Jeg valgte at leve et liv i ensomhed.
"Gud giver de ensomme et hjem."
"Oprørerne må bo i ørkenen."
Men nu er du sammen med os. Kan en munk være oprører?
Kan en viking lade være?
Vi klarer det aldrig.
Skal du altid klage som en anden fiskerkone, hirdmand?
Kalder du mig det en gang til...
- Ja, hvad så? - Stop. Det er nok med ulveflokken.
Hvil jer, så tager vi af sted ved daggry.
Hvad er en hirdmand?
Kong Haralds livgarde blev kaldt hirden, og Jorund var en af dem.
Til kongen lod hirden dræbe alle, som var imod ham.
Sådan nogle som dig?
Jorund blev lovløs og sluttede sig til mig og min far.
Efter nederlaget flygtede han med os.
Så I er ikke velkomne blandt jeres egne?
Nej, ligesom du selv.
Jeg skulle have været gift her til aften.
Men jeg har ingen hjertesorg. Det var et godt parti for min far.
Så forstår jeg, hvorfor du var låst inde i vognen.
Jeg har svært ved at se dig som en stille og lydig hustru.
Jaså? Det tager jeg som et kompliment.
- De er her. - Åh nej.
Hvor er Haldor? Hvor er Haldor?
- Grim... - Haldor. Haldor.
Vi kan ikke bare efterlade ham.
Når du hævner dig, vil Haldor smile ned mod dig, men ikke her og ikke nu.
Pas på.
Nej.
Vær på vagt.
Løb.
- Hvad gør vi nu? - Svøm bare, hvis I vil.
Men jeg vil tage den der.
Nordboere.
Jeg sinker ham. Jeg gør det for Haldor.
Vi gør det sammen I andre krydser broen.
Pas på Inghean, min ven. Og forsvar broen.
Vis ingen nåde, vikinger.
Du havde ret om munken, Asbjørn. Han er ikke så dum af en kristen at være.
- Det er hurtigere at kaste sig ud. - Af sted med dig, Jorund.
Nu.
Vikinger...
Vikinger.
Skynd jer.
Nå, det kan du lide?
Løb.
Sov godt, vovser.
- Mod broen. - Ja.
Asbjørn.
Nej. Grim.
Nej.
Gunnar.
Hug rebene over.
Det her er kun begyndelsen, nordboere.
Vi må fortsætte.
Det burde have været mig.
Det var min tur.
Kom her, Hjorr. Her er der en sti.
Den skal væk. Ellers kommer du kun til Valhal, ikke Danelagen.
Vent.
Hvad laver du?
Mod koldbrand.
Hvis vi fortsætter i det tempo, bliver vi her til Ragnarok.
- Kysten. - Vi er der ikke endnu.
Vent.
- Hvad er det? - Jeg ved det ikke rigtig.
Inghean, jeg tror på dine syner.
Hvad er det, du ser? Inghean?
De kommer denne vej. De er til hest.
- Så kæmper vi mod dem her. - Det er ikke et godt sted.
- Der må være en udvej. - Bådene er ikke så langt væk.
- Bådene er vores eneste håb. - Så lad os komme af sted.
Kom.
Heden bliver deres grav.
Nu flygter vi ikke mere. Her.
Vikinger.
Vent, Thorald. Thorald.
Asbjørn.
- Hvor mange gange skal I dø? - Mindst en gang til.
Nej.
Du skal med mig herned, nordbo.
Beklager.
Thorald.
"Når det stormer af al magt, hiv sejlet op."
"Der er lystigt på stormende hav. Lad det gå, lad det gå."
"Kun den feje stryger."
- "For den som stryger ..." - "... er bundet af angst."
Farvel.
Vi kom for sent. Bådene er i de grotter.
Grotteåbningerne er allerede under vand.
Det kunne man have sagt sig selv.
- Hvad er planen? - Ingen snak, nu kæmper vi.
Vi ordner dem. Kæmp nu.
- Du dør forgæves. - Nej, jeg dør i kamp.
Se. Asbjørn.
Hvad gør vi, Deres Majestæt?
Bueskytter.
- Gunnar. - Jeg vil kæmpe mod dem.
- Han har en båd. - Jeg vil kæmpe.
Jeg troede, at du var fortabt.
Asbjørn.
Ikke ringe. Slet ikke ringe, rorsmand.
Lad os komme væk fra den her kyst.